PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Asi máš pravdu.
Vidíš? Říkal jsem ti to.
Kdys přišel? Měls mi zavolat.
Představím vás.
Tohle je můj táta.
To je ten, o kom jsem mluvila.
Těší mě, pane. Jsem Ju Či-ho.
Aha.
Pojďme dovnitř.
Otevři dveře.
No...
Tohle je nečekané, takže to je pro vás asi nepříjemné.
Ale rád bych se s vámi oficiálně seznámil jindy.
- Tati. - No tak. Otevři ty dveře!
Tak já půjdu, pane.
Řekl jsem otevři.
Pojď a posaď se.
Řekl jsem posaď se.
Dej mi chvilku.
Hej!
Čong-in!
Proboha.
První patro.
Takže co dělá?
Chce se ti oficiálně představit, tak se zeptej jeho.
Kdy se s ním setkáš?
Přestaň být zbrklá a ušetři si to ponížení.
Prostě to skonči.
Co by mělo končit?
Ještě to ani nezačalo.
Proto už to každý ví?
To, jak se chováš? Už se o tom mluví.
Jak to myslíš?
Co jsi slyšel?
Jsem snad vdaná?
Žádného manžela jsem nepodvedla.
Tak co jsem udělala?
Kdo mě pomlouvá za mými zády?
Nejdřív se posaď.
Co ten postoj?
A co ten tvůj postoj?
Čím jsi starší, tím víc můžeš?
Myslíš, že mladí si sami sebe neváží?
Co kdyby se někdo tak choval k tvé dceři?
Jak by ses cítil?
Přestaň mluvit nesmysly.
Takhle se ke mně pan Kwon
choval čtyři roky.
Doufám, že jste nevynechal ty, co by mě rozrušily.
Ne, pane.
S nikým se poslední dobou nesetkává.
Ani s tou dívkou, Čong-in?
Ne, pane.
Můžete přestat sledovat Gi-seoka, ale dohlédněte na ni.
Víte, že pracuje v knihovně, že?
Ano, pane. Vím.
Je to každý den to samé.
Jdu do práce a pak domů. To je všechno.
A co ty?
Život v USA není o moc jiný.
Do práce, pak domů, postarat se o děti. Víc nedělám.
Jinak, moje žena volala otci
- a řekla mu, ať nás navštíví... - Jo.
...ale on jí řekl, že to půjde až po tvojí svatbě.
Konečně jsi dostal svolení?
Měl by ses usadit a oženit. Bavil ses už dost.
Hele a jak ses oženil?
Otec byl proti tomu, ne?
To bylo předtím, než umřela máma,
tak jsem se na ni spolehl a utekl do USA.
Aha.
Měl bych tam být s tebou a pomoct ti.
- Omlouvám se, že nejsem lepší bratr. - Ne, to neříkej.
Nedělej. Měl by sis ji prostě vzít.
Co když ti ji někdo přebere?
I když tě už přestává bavit,
pro ostatní je určitě přitažlivá.
Máš pravdu.
- Odkud jsi přišel? - Byl jsem poblíž.
- Kde je Eun-u? - V posteli.
- Budeš tu dnes spát? - Uvidím.
Kde je táta?
Asi někde pije.
Budu u Eun-u v pokoji.
Či-ho.
Mami, promluvíme si později.
Každopádně, nemusel jsi to vědět.
Asi jsem to neměla říkat.
Omlouvám se.
Nechtěla jsem tě rozrušit.
Dobře.
To je dobrý.
Tak co plánuješ udělat s Gi-seokem?
Rozešli jsme se.
A můžete se rozejít?
Souhlasil s tím Gi-seok?
Ty ses s ním rozešla.
Tati.
On tě pořád miluje.
A proto s ním musím zůstat a předstírat, že ho miluju?
Nemůžeš to udělat?
Nemůžeš to udělat a zachránit tak vztah?
Tati.
Je normální, že se ve vztahu omrzíte.
Ale vědomě se snažit se navzájem pochopit
může do vztahu vrátit jiskru.
Alespoň podle mě.
Navíc, jste spolu léta.
Jak to můžeš zahodit a dělat mrtvého brouka?
Je to tak bezohledné.
Navíc všichni, včetně tvé mámy a mě, chtějí, abyste se vzali.
Nemůžeš takhle všechny zklamat.
A možná, že tě pan Kwon neměl rád než tě potkal,
ale co tě potkal, velmi si tě oblíbil.
Hele, on taky není dokonalý.
Nemusí mít dobrý odhad na lidi.
Tati, jsem tvoje dcera.
On se ke mně choval špatně.
Čong-in.
Rozmysli se,
i kdyby jen kvůli mně. Prosím?
Víš, že pořád můžu pracovat.
Takže tohle je o tvém důchodu?
Je mi trapné to přiznat, ale ano. Pomůžeš mi, prosím?
Dokážu ti to.
Ukážu ti, co dokážu.
Řekla jsi to tátovi?
Ahoj, tati.
Vím, že se rozhodneš správně.
Znám tě dost dobře.
- Nebuď venku dlouho. - Musím ti říct ještě něco...
Proč už odcházíš?
Či-ho. Hej, Či-ho.
Někdo ti pořád volá.
Na.
Nezvedal jsi to, tak jsem myslela, že se na mě zlobíš.
Je tam pořád tvůj otec?
Ne, už odešel.
Tak proč šeptáš?
Jen tak.
- Kde jsi? - Před domem.
Před domem?
Myslíš, před mým domem?
Ano.
Proč jsi mi to neřekla?
Říkal jsi, že jsi u rodičů.
A co Jong-ču? Ona není doma?
Vypadá to, že spí.
To nevadí. Zavolala jsem si taxi.
Počkej uvnitř. Kód od dveří je 140719.
Můžu si uvařit trochu ramenu?
Kdo je to?
Ptala jsem se, kdo je to?
Přítel I Čong-in.
Jste na špatném místě.
Mám milence, ale ne přítele.
Jsi zase dotčený, že?
Je to moc lehké.
Jen do mě ryj. I tak to udělám.
Co uděláš?
- Tys mě šťouchla. - Promiň.
Už jsem viděla vše.
Děkuju.
Jong-ču nespí.
Jsem rád, že jsi tady.
Tuhle knihu mám taky.
Koupil sis ji?
Ne, Hye-čong ji koupila mně a Je-seul, protože se jí tak líbila.
V té knize je tolik dobrých citátů.
No, podíváme se...
Tahle část je taky dobrá.
Přečti mi ji, chci tě slyšet.
„Když se zamilujeme,
musíme nejdříve vědět, jestli to bude úspěšné nebo ne?
Můžeme k lásce přistupovat takto?
Nesmíme.
Nemůžeme nijak kalkulovat,
protože nakonec milujeme pro lásku.
Když se někdo zamiluje, stane se to.
To je celé.
Nezoufejme tedy,
neomezujme své pocity
a nehasme ten oheň.
Radši se snažme mít čistou hlavu.
- A...“ - „A prostě řekněme: ,Díky Bohu.
Jsem zamilovaný.‘“
Ani jsem mu o tobě nestihla nic říct.
Dobře.
Co je na tom dobré?
Chci říct, v pohodě. Nespěchej.
Říkáš to, abys byl ohleduplný,
nebo se bojíš?
Bojím se, že bys mohla na ten stres zůstat sama.
Přestávám si věřit.
Vím, že jsem říkala, že tě ochráním,
ale řeknu to jinak.
Bude to těžké.
Bude to bolet
a možná mě budeš nenávidět.
A?
A možná budu ta,
která ti ublíží nejvíc.
Jen to nepoužívej později jako výmluvu.
Jakou výmluvu?
Nepoužívej to jako výmluvu, abys mě opustila,
s tím, že to děláš pro moje dobro.
Co? To byl tvůj plán?
Ano, byl.
Nenaštvávej se zas.
Znáš mě až moc dobře.
Myslím, že se k sobě celkem hodíme.
Protože jsme tak odlišní?
Chceš říct, že jsem nevrlá?
- To jsem nikdy neřekl. - Co už, je pozdě.
Copak nemyslíš,
že to spolu zvládneme?
Řekni ano, Či-ho!
No tak!
Řekni ano!
Neřekneš to?
- Ahoj. - Ahoj.
Cos dělal o víkendu?
No, spoustu věcí.
„Spoustu věcí“? To je tak obecné.
Asi radši pracuješ.
No, to bych zas neřekl.
Mimochodem, kdy se budeš ženit?
Ahoj, Hyeon-su. Cos dělal o víkendu?
- Byl jsi na basketu? - No jasně.
Proč jsi mi neřekl?
No, šel jsem si sám potrénovat.
Ne s klukama.
Pojďme.
Jeďte. Pojedu dalším.
Sakra.
Přijď do zasedačky.
Vypadá to, že už to víš.
Nedělej svoje závěry.
Nechci zničit
své vztahy jen kvůli osobní neshodě.
Takže nemusíš být opatrný.
No, jen jsem se bál, že...
Vím, že jsi měl starost.
Ale spíš mě to uráží,
tak to nedělej.
Nikdy se Či-hovi nevyhnu.
Víš, co to znamená.
Asi se z toho zblázním.
Bylo by fajn zajít na oběd,
ale mám schůzku.
To nevadí. Jen jsem si s vámi chtěl rychle promluvit.
O mojí dceři, Čong-in.
Jak jsem vám předtím říkal, vůbec to není pravda.
To vám řekla vaše dcera?
Kdo jiný? Jistě, že ona.
Takže to vůbec není pravda?
Abych řekl pravdu, ne tak úplně.
Co? Pořád měníte svou verzi.
Ne, vysvětlím vám to.
Určitě její kamarádi občas chodí
na školní srazy a podobná setkání,
kam chodí spousta lidí.
Je možné, že to někdo viděl a špatně si to vyložil.
Zmínil jste, že máte podezření „na základě okolností“.
Asi to bylo kvůli něčemu takovému.
Podle mého odhadu.
Takže říkáte, že to je nepodložený drb.
Dobře, ti dva to určitě vyřeší.
Ale myslíte, že bychom to měli nechat zcela na nich?
Taková nedorozumění se stávají.
A všechny ty pomluvy
jsou pro obě rodiny vyčerpávající.
Pokud se to protáhne, mohlo by to přestat bavit i je.
Říká se: „Kuj železo, dokud je žhavé.“
Chci se vás zeptat na názor.
Však víte.
O čem přemýšlíte?
Vyberme datum jejich svatby.
Říkala jsem, ať nespěcháš. Posaď se.
No tak, posaď se.
Ne.
- Venku je tak nádherně. - Cože?
Je skvělé mít přes týden volno,
protože si můžeš užít tiché odpoledne, jako je tohle.
Na co myslíš?
Na tohle jsem myslel vždycky cestou do práce z oběda.
„Bylo by hezké si popovídat a zasmát se s člověkem, kterého miluju,
když jsme na obědě v parku a je krásně.
Stane se to někdy?“
Není to nic extra, ale chtěl jsem to.
Takže to bylo takové
tvoje malé přání?
Jsou věci, co jsem nezkusila,
i když nejsou složité.
Já jsem
vždycky chtěla jít na procházku starou alejí
po dešti a nikdy jsem to nedělala.
Bylo by fajn po procházce zajít na kávu.
- Pojďme spolu. - Když se budeš chovat slušně.
Dobře. Nepůjdu, ani kdybys mě prosila.
Jasně, zkus mi odolat.
Jsi taková drsňačka.
Je to hezká fotka. Pošlu ti ji.
Asi myslíš, že jsi fakt krásná.
Jsi krásná.
Neříkej „Ne“ nebo „To je dobrý“. Musíš říct „ Ano.“
- O co jde? - Nejdřív řekni „Ano.“
Jsi fakt drsná. Tak jo. Co je to?
Pojďme...
se s Eun-u někam bavit.
Zase jsi dojatý.
Tohle je fakt lehké.
Nechci být s někým, kdo si hned přestane věřit.
- Už jsi tady. - Zrovna jsem přišla.
Díky.
Kolik tu stojí nájem?
Proč? Chceš se stěhovat?
Ne, ale mě a ségru možná brzo vystěhujou.
- Vědí vaši o Či-hovi? - Vyhodí nás, ne?
Jak bych to věděl? Nevím, jací jsou vaši.
Jací jsou Či-hovi rodiče?
Či-hovi rodiče?
Oba moc milí.
Už dlouho vlastní jednu čistírnu.
Co se děje, Čae-in?
Nic. Pojďme.
Ten večer...
jsem to přehnal s pitím.
Myslíš, že se vídá s někým jiným?
Pokud to není vážné, tak to nech být.
Neměl bys jí za něco takového nadávat.
Vypadáš pak malicherně.
Její otec chce určit datum.
Měli byste si o tom promluvit a rozhodnout se.
Dobře.
Proč jsi ještě tady?
No...
Jak ses předtím ptal...
Čong-in s nikým jiným nechodí.
Říkala, že vztah s tebou selhal.
Podporoval jsem vás i po tom, co jsem to slyšel,
protože jsem doufal, že to obrátíš k lepšímu.
Přiznej selhání,
jen když se na to můžeš bez lítosti a výčitek vykašlat.
Do té doby nikdo nevyhrál.
Rozumíš?
Tak.
Teď si nastav svoje heslo.
Dobře.
Nezapomeň ho.
A je to. Vyzkoušej to.
- Nejdřív zmáčkni tohle. - Ano.
ONLINE BANKOVNICTVÍ FINANČNÍ ŘEŠENÍ
ZADEJTE HESLO
A zadej heslo.
- Tak. - Ano, hotovo.
ZŮSTATEK
Vidím tu detaily účtu.
Už nemusím pokaždé do banky.
Kdys mi posílal tyhle peníze?
Jo, to je za tu lahev.
Tos nemusel...
Ale děkuju. Dobře s nimi naložím.
Když tak mi od teď říkej předem. Připravím pro nás občerstvení.
Bože, nech toho.
- Vezmu to. - Čemu se tu vy dva smějete?
- Ničemu. - Co je to?
- Tati, zvoní ti telefon. - Co?
- Volá I Čong-in. - Dobře.
- Kam jdeš? - Cože?
Zkontrolovat stroj.
KNIHOVNA SEONGDONG
Slečno I!
Ahoj, Eun-u. Jak se máš?
Slečno I, měla byste k nám přijít na návštěvu.
Co?
Tak dobře.
- To neříkej. - Proč ne?
- Co? - Tvůj tatínek nechce, abych přišla.
Ne, jen jsem si dělal legraci. Myslí si, že to myslíš vážně.
Slečno I.
Ano?
Ve školce
jsme dělali větrníky.
Udělal jsem dva.
Páni. Dělali jste větrníky?
Proč jsi vyrobil dva, Eun-u?
Jeden pro mě
- a druhý je... - Pro mě, že ano?
Udělal jsi ho pro mě, že?
Ano, je váš.
Eun-u, ty zrádce.
Eun-u, až se příště potkáme,
nezapomeň mi ten větrník donést.
Dobře.
Eun-u, chceš se potkat s mou sestrou?
Ano. Kde je vaše sestra?
- Tadá. - Ahoj!
Jsi tak roztomilý.
Páni. Vaše sestra je veliká.
Eun-u, bože.
Sedni si dál.
Ahoj!
MÁMIN HLAS 5 MINUT DENNĚ
Mami,
já to zvládnu.
Cože si tak věříš?
Říkalas, že o tom budou psát noviny.
Co když se drby o vašem odloučení rozšíří?
To se stane i tak, jak začne rozvod.
Rozvedeš se?
A co vaše dítě?
Vychovám ho sama bez něj.
To protože toho o tom moc nevíš.
Vychovávat dítě sama je těžké.
Je to manuální práce, ne vědomosti.
Být chytrá ti nepomůže.
Nebudu ho moct vychovávat dokud tu bude on.
Nezvládla bych to.
Seo-in,
víš, že mi některé věci na Si-hunovi vadí.
Ale to, co se ti děje,
dokazuje, že s ním máš být.
Sňatek je svazek dvou různých lidí,
takže budete mít osobní rozpory.
Manžel je někdy tvůj nejhorší nepřítel.
Ale když to zvládneš a projdeš tou krizí,
uběhne nějaký čas.
Zapomeneš na všechno ostatní
a uděláš to nejlepší pro dítě.
Udělej, co je pro něj nejlepší, a dej ještě Si-hunovi šanci.
Jestli to udělám, umřu.
Opravdu, jestli s ním budu muset sdílet prostor.
Vím, že už ho nemiluješ, ale...
Ne, opravdu umřu.
Seo-in.
Musím žít.
Musím žít kvůli dítěti.
Je něco...
co mi neříkáš?
Odkdy?
Kdy to začalo?
Omlouvám se, mami.
Mrzí mě to.
Nam Si-hun...
Kde je ten parchant?
Mami, ne. Prosím.
- Nech mě. - Mami.
Proč mě zastavuješ?
Čekáš, že nic neudělám, po tom, co ti provedl?
Ty...
se ani nehni.
Jsem tvoje matka.
Proto to nenechám být.
Mami, prosím, nedělej to.
Zvládnu to,
jen buď po mém boku, ano?
Mami...
Mami, omlouvám se.
Tolik mě to mrzí.
Zlatíčko.
Moje chuďátko.
Moje malá chudinko.
Tenhle, prosím.
Jong-ču.
Ahoj, jdeš včas.
Máme na pokec 30 minut.
Přemýšlela jsem o tom
a měla jsem to tátovi říct, když jsem ho potkala.
Kdybys to udělala, nestihla bys přijít do práce.
Byla bys v nemocnici.
Tak kdy mu to mám říct?
Seo-in, Čae-in, a dokonce i ty, mi říkáte, ať to nedělám.
Opravdu to zvládneš?
Vím, že je Či-ho opravdu slušný muž,
ale být svobodný otec...
Nedokážu se rozhodnout. Fakt nevím.
Ale já jo.
Asi vím, co se mi stane.
Neříkej, že přemýšlíš, že si ho vezmeš.
Co je to za otázku?
Hned z tebe bude máma.
Bereš to vůbec vážně?
Ano, otče.
Ne, nevadí. Co se děje?
Opravdu? To bych byl rád.
Už je to dlouho, co jsme se neviděli.
Kdy by se vám to hodilo?
Čong-in...
- Ano? - ...chodí ti zprávy.
Aha, díky.
- Ahoj, Čong-in. - Jak to myslíš?
Gi-seok se setkává s mým tátou?
Nevím to jistě,
ale Hyeon-su si to myslí.
Neuvěřitelný.
Nevěděl jsem, jestli ti mám volat,
- ale kdyby řešili mě... - Dobře, že voláš.
Či-ho, neměj už starosti.
- Zvládnu to. - Jak dlouho?
Co?
Jak dlouho se mám za tebe schovávat?
Ha-rin, kdo to byl?
Neviděla jsem jméno, ale ať to byl kdokoli...
Vypadá to vážně, že?
Vypadá. Co se děje tentokrát?
O co jde?
Můj táta se potkává s Gi-seokem.
Řekl mi to Či-ho.
Je naštvaný?
Nelíbí se mu to.
Celou dobu byl trpělivý a navrhl, abychom nespěchali.
Tak proč by ho to štvalo?
I já jsem souhlasila, abys nespěchala, ale myslím,
že ani Gi-seok, ani tvůj otec to jen tak nevzdají.
Takže říct mu to je správné.
V tomhle případě není správné a špatné.
Bude tě to bolet,
ale neumíš si představit, jak těžké to bude mít Či-ho.
Budu nad tím přemýšlet, až na to dojde.
Ale mohlo by to být i dnes.
Gi-seok nebude mlčet.
Je mi jedno, co uděláš. Ale zařiď, ať se to nestane dnes.
Čong-in?
Nechám je být.
- Ano, Či-ho. - No páni.
Chtěl jsem se omluvit.
Neměl jsem ti za to nadávat.
Chceš, abych se cítila provinile?
Cítím se zle, že se kvůli tomu trápíš.
Měl bych se s Gi-seokem sejít.
Nedělej to.
Bude ti chtít ublížit.
Bojím se, že to řekne tvému otci, a bude to pro tebe ještě horší.
Já vlastně chci, aby to věděl.
Stejně se to dozví.
Já to nechci.
Jak to myslíš?
Je to o mně, chci mu to říct sám.
Netlačím na tebe, abys mě představila rodičům.
Jen říkám,
že se nebojím lidem ukázat, kdo jsem.
Líbí se mi, jak si věříš.
Znáš mě. Jsem blázen, když přijde na to, co říkáš.
No, jsem na tebe pyšná.
Nebude to vždycky
podle Gi-seoka.
Chápavý a trpělivý nefunguje.
Setkám se s ním, nebo mu zavolám...
- Není to tebou. - Co?
Je to mnou.
Chce mě dostat.
Nepřesouvá kliniku.
Jak by mohl, když pomalu nemá na nájem?
Je to jeho ženou.
Jsou rozhádaní.
ZUBNÍ KLINIKA NAM SI-HUN
Jste tu poprvé?
Je tu doktor Nam?
A vy jste kdo, prosím?
Jsem jeho tchýně.
- Vteřinku, madam. - Jen potřebuji vědět, jestli tu je.
Děkuji.
KANCELÁŘ ŘEDITELE
Pojďte dál.
Matko, to je ale překvapení.
Bolí vás něco?
Můžu na to mrknout...
Matko?
Zavolej policii. Nebo to mám udělat já?
Nejdřív mě vyslechněte.
Jestli ještě na mou dceru
vztáhneš ruku,
zabiju tě.
Ty se směješ?
Vážně se směješ?
Jak se opovažuješ smát!
Jak se opovažuješ!
Jak se opovažuješ...
Tady to dnes skončí,
jsem moc ponížená už tím, že jsem dovolila,
aby si má dcera vzala parchanta.
Vaše vynikající rýže je hotová.
JSI ÚŽASNÁ MATKA UŽ TEĎ, OD MÁMY I SEO-IN, SIN HYEONG-SEON
A tady jsou ty obávané knihy pro děti.
Mrkla jsem na ně a jsou dost poničené.
To jsou děti tak důkladné?
Jsou od dospělých.
Pro tu výstavu poničených knih
bychom měli vybrat jasné poselství.
„Bolest, kterou způsobíte, se vám jednou vrátí.“
Platí to i pro vztahy.
Neuvědomíš si, že někomu ubližuješ, ale pak toho lituješ.
Můžeš toho i litovat bez toho, aby ti došlo, že tě to bolí.
Kdo za to může víc?
Oba za to můžou stejně.
Ale nechci říct, že jsi stejná jako Gi-seok.
Díky za vyjasnění.
Omlouvám se, ale dneska už něco mám.
- Co? - Předem díky.
Co máš?
Bože.
Čong-in, kde jsi?
Proč se ptáš?
Nikdy ses mě neptal.
Abych věděl, jestli nezlobíš.
Přidal by ses?
Jistě.
Či-ho.
Ano?
Když si něco usmyslím, jen tak to nenechám,
tak se neboj.
Ale kde jsi?
Přijdu za tebou.
Ne, zůstaň, kde jsi.
Já přijdu za tebou.
Dokud budu nezadaný, co?
Randi, jestli chceš.
Ale přijdu a ukradnu si tě pro sebe.
Ať se stane cokoli,
zavolej, kdybys potřebovala.
Vím, že tu pro mě jsi.
Ale nikdy mě nenecháš ti pomoct.
Protože ti tolik věřím.
Zavolám ti.
Půjdeš tam, kde se Gi-seok potkává s tvým tátou?
Zavolám ti.
Dobře. Tak se opatruj.
Jasně. Ahoj.
Udělám to.
Tolik jsme se o setkání bavili, ale trvalo tak dlouho se dohodnout.
Měl jsem vám nejdřív zavolat, otče. Omlouvám se.
To je pravda. Byl jsem trochu rozčílený.
Na zdraví.
Napadlo mě pozvat i tvého otce, ale neudělal jsem to.
Taky mě napadlo pozvat Čong-in, ale neudělal jsem to.
Nevadí. Stačí zástupce každé rodiny.
Jasně.
Slyšel jsem, že tě Čong-in podvádí.
Proč nepiješ pivo?
Nemám na něj chuť.
Kdo pije na chuť?
Ať už piješ nebo ne, budeš se ke mně chovat hezky.
Řekneš to na mě mé sestře?
Rozpoznám spojence od nepřátel.
Ale já budu tvůj nepřítel.
Dělám si srandu.
Nejsem moc loajální.
Půjdu proti tobě, jak ti to nepůjde.
Udělá to a ještě víc.
Říkáš to, jako bys se mnou už dlouho chodil.
Tak mi dej pár rad.
Je už Gi-seok mimo hru?
Jestli máš starost, nemusíš.
A co můj táta?
Prý jste se potkali.
Podíval se ti aspoň do očí?
I když jsem jeho dcera,
co jsem to pokazila, dělá, jako bych ani nebyla.
To mluví za vše, co?
Nechci tě vyděsit.
Říkám, že to s ním není lehké.
Otče, řekla vám
Čong-in všechno?
Vydrž.
Měl bych něco vědět?
Je to tak?
No, jen proto,
že o tom nejdřív mluvil tvůj otec,
tak jsem myslel, že jsi něco řekl.
Já jen...
Myslím, že mě můj otec nepochopil.
- Nedorozumění? - Ano.
Víte, já se nedávno opil a blábolil po telefonu.
Snažil jsem se ho opravit, ale i tak mě nepochopil.
Měl mi o tom také říct!
Neuvěřitelné.
Nevěděl jsem to,
tak jsem tě sem zavolal, abych se omluvil.
Chodíte spolu už dlouho,
takže chápu, že jste si zevšedněli.
Ale další muž? To je absurdní!
I cestou sem jsem o tom hodně přemýšlel.
Protože vím, že to není pravda.
Jsem její otec. Jak bych ji neznal?
Jistě.
Pak není o čem mluvit, že?
- Přesně tak. - Dobrá tedy.
Musíme jen stanovit datum.
Moc se neposouváte dál.
S panem Kwonem jsme se do toho museli vložit.
Omlouvám se. Slibuji, že se budu víc snažit.
Tak to dokončeme, když se o tom bavíme.
Měli bychom si poslechnout, co chce Čong-in.
O čem se chceš bavit?
Už je rozhodnuto. Potřebujeme jen datum.
Vyber nějaké, co se ti hodí.
Chutnalo tu to jídlo vždy tak skvěle?
Myslím, že byste nám měl
vybrat datum svatby.
Rodiče jsou v těchhle věcech lepší, že?
- Aha. - Co myslíte?
Ty jsi...
dost po svém otci.
Opravdu.
To bude asi ona.
Dobře.
Gi-seoku, o nic se nestarej.
Uvolním ti cestu.
Tady jsme se poprvé setkali. Vezměme se.
Dělám to pro tebe.
Proč sis to vůbec vzala?
Mělas mu to hodit do obličeje.
Gi-seok ji požádal o ruku.
Určitě se chlubí, protože to šlo hladce.
Sejdeme se? Neříkej, že se mi vyhýbáš.
Jasně, sejděme se dnes.
Hyeon-su, ta kecka, ti asi řekla, co se stalo.
O kolik těžší to ještě budeš Čong-in dělat?
Jsi otravnej kretén.
Neděláš to,
protože chceš Čong-in, ale protože nechceš prohrát.
- Nech už toho. - Nechám, až i ty.
Už k tobě nebudu ohleduplný.
Chtěla bys potkat moje rodiče?
Co když se jim nebudu líbit?
Tak se budeme muset rozejít.
- Hej! - „Hej“?
Víš, že jsem to tak nemyslela.